L. Balcar
Vánoční

Vánoční nastal čas,
jsme v něm tak šťastní! 
Betlémské hvězdy jas 
tvář nám vždy zjasní.

To všechno proto je, 
že v tuto dobu
sám Kníže pokoje
zmáhá v nás zlobu.

Láskou svou prohřeje
vše, co je chladné. 
Srdci tak dobře je,
když on mu vládne.

Kéž i ta duše má, 
ač ještě mladá, 
té zvěsti z Betléma 
naslouchá ráda!

Vánoční světlo

Co to bylo nad Betlémem
za světlo,
že jím celé nebe zlatě
rozkvetlo?

Co to bylo nad Betlémem
za záři,
že nám dosud štěstí střásá
do tváří?
Co to bylo za kometu
zářivou,
že si nás tak podmaňuje
krásou svou?

Andělé nám o tom pějí,
slyšíte?
Světlo světa zrodilo se
v noci té.

A to světlo od té doby
svítí nám,'
oči naše zvedá vzhůru
k výšinám.

Podívej se, světlo Páně 
svítí ti,
hleď v tom světle celý život 
choditi.

Píseň chval

Za kouzlo Vánoc, které duši jímá,
za teplo lásky, bez níž je tak zima,
za všechnu krásu, která z Vánoc roste,
za dary velké i za dary prosté,
za Štědrý večer plný poesie,
za srdce, které pro druhého bije,
za písně Vánoc, jejich jasné tóny,
za všechny láskou rozhoupané zvony,
za dětské oči, za tu jejich něhu,
za stopy dobrých lidí v čerstvém sněhu,
za touhu, která v zjihlých srdcích plane,
za vroucí prosby k Bohu vysílané,
za spásu, kterou jsi nám dal,
přijmi, ó Pane, tuto píseň chval!

Do tvých rukou kladu, Pane, 
tuto chvíli vánoční;
její struny rozehrané 
nechať ke tvé chvále zní.

Přijď i ke mně, vzácný hosti, 
zroď se také v srdci mém, 
naplň je svou přítomností, 
učiň je svým Betlémem!

Dík

Děkuji ti, Bože milý, 
za vánoční radosti, 
užívám jich v této chvíli 
v opravdové hojnosti.

Děkuji ti, Bože milý, 
za své srdce veselé, 
zpěvem si je podmanili 
tvoji svatí andělé.

Děkuji ti, Bože milý,
za ten jejich chvalozpěv, 
do Betléma srdce pílí, 
ve svém Synu se nám zjev!

Betlémská hvězda

Ó svatý Bože, dobře vím,
že hvězdy hřáti nemohou, 
ač zlatou září zdobíš je 
a čarokrásnou oblohou.

Ó svatý Bože, také vím,
že hvězdy mají chladný svit
a že tu mrtvou přírodu
jen slunce může oživit.

Však přece dnes ti děkuji
za hvězdu, která hřeje mě
a k srdci mému hovoří 
tak svatě a tak tajemně.

Jak rád bych, Pane, vzlétnout chtěl 
k té svaté hvězdě do nebes, 
jak rád bych si jen jiskřičku, 
jen malou jiskru k zemi snes'.

Jen často, hvězdo Betlémská, 
svým jasem prozař duši mou 
a na všech cestách života 
mne ke Kristu veď světa tmou!

Vánoční čas

Vánoční čas
přišel k nám zas, 
hvězda hoří na nebi. 
Vzhůru, bratří,
kdo ji spatří, 
ten ať Pána velebí.

Andělský hlas
také pro nás
velkou radost zvěstoval.
Vzhůru, bratří,
i nám patří
dítě, jež Bůh v jeslích dal.

Až dnes spolu
kolem stolu
usednete v domě svém,
proste Pána,
ať je dána
radost Vánoc lidem všem.

Neměli místa v hospodě

Bylo to dávno? Anebo dnes? 
Bylo to daleko? Či u nás kdes? 
Zeptej se svého svědomí 
Kdeže to pro Krista neměli místa? 
Byli to lidé jako my!

To já a ty jsme zavřeli, 
když u dveří srdcí našich stál, 
to já a ty jsme nechtěli, 
by vstoupil dál.

To jsme my, kteří čekáme 
vždy odjinud spásu 
a pro něj také nemáme 
kousíček místa, času.

Však hle: On zase stojí u dveří 
a volá, prosí: Otevři! 
Nuž otevři a přijmi jej, 
otevři rychle, neváhej, 
než odejde, než půjde dál –
protože tys ho nepřijal.

Výzva k bdění

Už končí den,
už první hvězda vzlétla
a bílou zem
začla noc kolébat.
Už končí den,
však rozžehněte světla
a bděte jen -
ať nikdo nejde spát.

Jde večer k nám,
jenž nemá podobného,
jde jako host
a šťastnou nese zvěst.
Jde večer k nám
a chce do srdce tvého
radost
a mír i lásku vnést.

Nechoďte spát,
už stará píseň letí
zvěstovat nové lásky zrození.
Nechoďme spát
a prosme jako děti,
ať se nám srdce
v jesle promění.

Pozvání k radosti

Ať svítí vánoční stromeček,
ať na něm hoří světla,
aby do dětských srdéček
vánoční radost slétla.

Ať zpívají píseň vánoční 
na celém světě děti. 
Vždyť radostná zvěst s nebe zní 
a ke všem lidem letí.

Že přišel na svět Kristus-Král,
že Boží Syn se zrodil, 
aby nám v lásce panoval 
a z hříchu vysvobodil.

Vstříc Pánu

Jdou Vánoce -
zas k srdci hvězda letí
k novému zvát nás lásky zrození.
Jdou Vánoce -
nuž prosme jako děti,
ať se nám srdce v jesle promění.
A také v nás ať narodí se
ten Svatý, z lásky vtělený.
Jdou Vánoce -
ať láskou zahojí se
svět smutný, temný, raněný.

Vánoční prosba

Stromeček, dárky, hostina,
teplo a radost, zář a jas: 
tak Štědrý večer začíná,
tak zná jej každý z nás.

A zatím co na stromku hoří svíce,
stává se u nás často, žel, 
že vystrčen námi ze světnice 
tam venku pláče - Spasitel.

Prosím vás, prosím, nenechte ho, 
aby kdes venku v pláči stál. 
Přijměte hosta nebeského, 
vždyť, on nás tolik miloval!

Vánoční poznání 

Plné stoly jídla, 
dárků sebevíc tam, 
kde není Ježíš, 
neznamená nic.

Ale tam, kde Ježíš 
v srdcích domovem, 
i při chudém stole 
dobře je vždy všem.

Vánoční dárek

O Vánocích každý chystá 
dárky těm, které má rád. 
V srdci roste touha čistá 
radost štědře rozdávat.

Také já, i když jsem malý,
myslím na své nejdražší. 
A mou duši touha pálí 
dát jim, co je potěší.

Protože však ruce moje 
chudé jen a prázdné jsou, 
potěším je u stromečku 
aspoň šťastnou novinou.

Povím jim, že sám Bůh s nebe
nejvzácnější dar nám dal. 
V jeslích poslal světu dítě, 
v němž nám spásu přichystal.

Radujme se z toho daru, 
díky Bohu vzdávejme, 
Pánu svému nebeskému 
Haleluja zpívejme.

Vítejte Pána

Tak jako světla stromků planou, 
tak hoří jasně v duši mé 
radost nad zvěstí požehnanou, 
ze které se dnes těžíme.

Ať všechny zvony mocně znějí, 
aby je každý uslyšel, 
ať ve své písni vyprávějí, 
že dobrý Ježíš světem šel.

Vítejte Pána po všem světě,
vítejte krále věčného! 
Skloňte se všichni u dítěte 
z Boží lásky nám daného.

Svá smutná srdce otevřete,
aby moh'do nich lásku dát, 
a potom vděčně spolu jděte 
v modlitbě Bohu děkovat.

Vánoční hvězda

Už dávno nesvítí, 
už není nad Betlémem 
ta hvězda vánoční. 
Už dávno nezáří 
ta hvězda s diadémem 
v hodinu půlnoční.

Vzlétl bílý cherubín
a v čas, kdy lidé spali,
rozdrobil hvězdu v zlatý prach.
A prach ten do hlubin
andělé rozsypali,
by zářil v temnotách.

Už není nad Betlémem
ta hvězda s diadémem,
ta hvězda vánoční.
Teď hoří z hlubiny
jak zlaté rubíny,
a bezpočtu je světel z ní.

Kdybys té hvězdy vánoční 
zář zlatou vidět chtěl, 
marně bys nebe prohlížel 
v hodinu půlnoční. 
Tam zůstal jenom stín –
však pohleď do hlubin!

Do hlubin očí dítěte, 
do hlubin srdcí bratří; 
tam hvězda vánoční 
dnes opět rozkvete, 
tam hvězdu vánoční 
mudrci spatří!

Bez jeslí a bez děťátka

Soumrak nám jesle zaclonil, 
vánoční hvězda zapadla v tmách. 
Ztratil se Bůh - a s ním i cíl, 
zůstala prázdnota, smutek, strach.

Nebožku víru jsme vynesli. 
Bez ní prý lépe je žít! 
Jenom pak do srdce, do jeslí 
není co položit.

Vrávorá čas,
den stínem potácí se,
po stranách číhá marnost a prach.
Zažehneš světla - jsou jak svíce
čadící při márách.

Ale tu tmou
i pro tu tvou
noc bezednou
hvězda dnes znovu vzlétla!
To Vánoce jdou
a hvězdou svou
tě znovu zvou:
Navrať, se, navrať
na cestu světla!

Na cestu víry, lásky a naděje, 
kde čeká Bůh a s ním i cíl! 
Kde zase v jeslích dítě je –
i kříž, který tě vykoupil.

Na cestě k Betlému

Čekám a čekám. -
Snad již za chvíli 
budou se brát 
tou cestou pastýři
v čele svých stád.

Čekám a čekám. –
Snad již spatřili 
mudrci hvězdu 
a brzy zamíří 
na spásnou cestu.

Přešli žebráci, 
kulhaví jdou, 
slepí se potácí 
svou bědnou tmou–
čekám a čekám.

Spadla hvězda. 
Pod černou tmou 
zmizela cesta. 
Už nepřijdou !

Ach, proč jsem čekal? 
Pastýři zaspali,
mudrci za hvězdou 
také se nedali.
Proč jen jsem, Pane,
nešel s tvými
slepými a kulhavými!

Dodnes je s námi

V daleké zemi prý to bylo, 
kdy se nám v jeslích narodilo 
děťátko Boží, spása světa. 
Přeběhla mnohá dlouhá léta, 
a přece dodnes tisíc hlasů 
a tisíc srdcí, Bože, velebí tě 
za to dítě.

Bylo to dávno, však dodnes je s námi,
a proto jako rolničkami
vždy znovu radost v srdci zvoní,
že nejsme sami.
	
A letos stejně jako loni 
se tisíc srdcí v jesle mění 
a čeká nové narození. 
Čeká, že znovu v tomto čase 
se Boží láska vtělí zase 
a v jesle srdcí uložena 
ozáří život na zemi. 

Přijď, a buď s námi se všemi,
ty Pane Vánoc, a tvé milování
ať ke všem smutným se zas sklání,
ať mír a světlo proudí široce
do srdcí všech, kdo slaví Vánoce.

Vánoční snění

Venku je zima, vítr a mráz,
ale tam za horou
zlatá hvězda svítí,
tam hvězdný jas 
se černou tmou 
Vánoc zase třpytí. 
Tam hrají zvonky stád
a vítr chorál zpívá; -
tam za horou
už jistě jdou
pastýři do Betléma.

Jen oči otevři k vánočnímu snění – 
a pastýři se ze tmy vyloupnou. 
Jen zbystři sluch - a ve ztišení 
stříbrná píseň vzlétne tmou.

A potom zaklepá
ten tichý Hledající,
zdali je u vás místo pro jesle.
Ty vyjdeš vstříc
s hořící lampou, srdcem, svící
a nabídneš mu srdce své.

A potom za horou 
zas vzlétne hvězda zlatá, 
zaduje anděl ze všech sil: 
že přišla znovu chvíle svatá, 
že Kristus se ti narodil.

K novým Vánocům

Už dávno došli pastýři
k betlémským jesličkám.
Už dávno našli děťátko
a pak šli kdovíkam.
Á také mudrci se tiše vytratili
a hvězda zhasla, zmizela.
Už dávno mlčí anděl bílý
a píseň dozněla.

Však slyš! 
Tam na dně je –
a ještě zní, a ještě zpívá –
rolnička naděje! 
A jak jdou Vánoce, 
ty nové Vánoce, 
znovu se rozednívá.

A zase jsou tu pastýři, 
kteří jdou k jesličkám, 
a hvězda mudrců, 
jež bere vládu tmám, 
a slovo anděla, 
které nás mocně sílí, 
abychom s hvězdičkou 
k jeslím vykročili.

Kéž dojdeme,
my pastýři,
kteří jsme tolikrát
anděla zaspali!
Kéž najdeme,
my mudrci,
kteří se tolikrát
za hvězdou nedali!

Vánoce blízko

Vánoční čas 
už se nám zas 
rychle přibližuje. 
Andělský hlas 
volá na nás, 
že nás Bůh miluje. 
Pán stojí u dveří 
a volá: Otevři! 
Sám chci s tebou
slavit štědrou večeři.

Poslechněme, 
k němu jděme, 
srdce otvírejme! 
Spasitele 
již vesele 
písní přivítejme! 
Radost ať vánoční 
všude se rozezní, 
ať se světem 
ke všem dětem rozletí!

Zhasněte, zhasněte všechna světla, 
kterými svět tmu nezahnal. –
Tam od Betléma hvězda vzlétla 
a pod ní v jeslích Bůh nám dal Světlo, 
jež jediné má moc 
odehnat navždy tmu a noc. 

Zhasněte světla, která lhala, 
rozsviťte svíci vánoční, 
aby vám znovu zvěstovala, 
že do vaší tmy půlnoční 
v Betlémě světlo vstoupilo, 
aby vám věčně zářilo.

Z vděčnosti za lásku,
jež se k nám v jeslích sklonila,
z vděčnosti za spásu,
která nám věčnost dobyla,
chceme ti, Pane, srdce své dát.
Přijmi je, Nejvyšší! 
Vyuč nás, Ježíši,
aby měl každý každého rád.

Vánoční výzva 

Přes hory, přes doly 
pastýři běželi 
k městečku Betlému, 
k děťátku malému.

Našli je, jásali, 
u jeslí klekali 
a také andělé 
na nebi zpívali.

I my též zpívejme, 
Ježíše vítejme! 
A k písni modlitbu 
vděčnou dnes přidejme.

Ježíši, Pane náš, 
ty naše hříchy znáš. 
Vyveď nás z bloudění 
na cestu spasení.

M. Brož
Cesta Josefa a Marie do Betléma (L 2,4-5./6-7/)

 Cíl očím ztrácí se a cesta je jak plamen,
však vskrytu Bůh už plán svůj začíná.
Je ještě daleko a Josef je už znaven
a Marie, ta sotva jde. Vždyť čeká na syna.

Je doba soupisu a každý ke své obci, 
z níž rodem pochází, se těžce ubírá.
Ten soupis nařídili bohatí a sobci.
Na cestě té se trpí a též umírá. 

Jde Josef z Nazareta, z galilejské pláně.
Jde tesař chudobný. Snad taky proklíná
císaře, úředníky, soupisy a daně.
Podpírá Marii. Je její hodina.

Kde budou spát, kde porodí své dítě? 
V Betlémě plno je a místa nemají.
a nikdo netuší, že hvězda na úsvitě 
celému světu vzplá, ač zcela potají.

A přece chudý, prostý skalní chlév
stane se znamením lásky a naděje.	
A tady zazní první chvalozpěv:
Přišel Bůh smíření a lidem blízko je.

Poslal Bůh anděla (L 1,26-38)

Poslal Bůh anděla, jméno má Gabriel 
navštíví s poselstvím zem zvanou Izrael. 
Tam čeká Marie v městečku Nazaret -
syn se jí narodí, vykoupí celý svět.

Cestu mu připraví hlas Božích proroků, 
kteří zvou k pokání, vzdát se svých nároků. 
Vždyť se Bůh vzdal svých práv, slávy trůn nečeká, 
přichází s námi být jako Syn Člověka.

Proto dnes s Marií duše má velebí:
Ty jsi Bůh spasení, světlo mé na nebi.
S královstvím pokoje přicházíš také k nám
srdce své, Pane můj, pro tebe přichystám.

Jesle (L 2,7)

Když naplnil se čas, 
porodila syna svého, 
Spasitele slíbeného,
aby byl blízko, vedle nás.

Chudobnou stájí za vděk vzal, 
když nebyla jiná místa 
pro zrození Jezukrista. 
A milovat nás nepřestal.

Peřinku měl jen ze slámy. 
Právě tak stal se blízký všem, 
kterým je bída údělem. 
Nebýt tak vložen do jeslí, 
tu svatost bychom nesnesli. 
Zůstal by věčně nad námi.

Pastýři (L 2,8)

Pod širým nebem na horách 
ve dne i v noci hlídat stáda, 
dát pozor na jehňátka mladá 
a před šakaly nemít strach!

Kdo s pastýři by měnit chtěl? 
Od pánů bývali dost biti  
a pastva sama nenasytí.
Kdopak by jim to záviděl?

Co neukradli, neměli. 
O Bohu málo věděli. 
A právě je chtěl vyvolit! 
Těm pohrdaným dává znát, 
že Bůh má prosté lidi rád, 
že jeho svědky smějí být.

Narodil ses jako dítě, 
Spasiteli náš, 
hlasy dětské vítají tě, 
v nich svou radost máš. 
Andělský zpěv zní ti, 
jasná hvězda svítí 
jako věrná stráž.

Nemeškejte, pospíchejte 
ze všech země stran. 
Díky vzdejte, zazpívejte: 
Přišel Kristus Pán! 
Lásku, mír on dává, 
budiž Bohu sláva, 
lidem pokoj přán.

O Vánocích buďme bdělí, 
aby dárky nezastřely 
nám dar velký, jehož sláva
všechněm dárkům smysl dává, 
jehož cena neskonalá 
na kříži se dokonala, 
který když si přivlastníme, 
navždy se jím těšit smíme.

Je v tom velká láska Boží

Je v tom velká láska Boží, 
že my, děti malé, 
smíme zase uvítati 
nebeského Krále.

Je v tom velká láska Boží, 
že dnes v každém domě 
rodiny zas radují se 
při vánočním stromě.

Je v tom velká láska Boží, 
že se nám dnes hlásá, 
Mesiáš že na svět přišel, 
všeho světa spása.

Vánoce, Vánoce, přišly jste z daleka 
potěšit, obšťastnit každého člověka. 
Každého posílit zvěstí svou o lásce, 
o Božím volání a Boží otázce.

O Božím volání znějícím do věků - 
že Bůh se smiloval, odpustil člověku.
že přišel Spasitel, nechť ví svět celičký,
hradem mu chudý chlév, kolébkou jesličky.

O Vánocích

Jsme jak poutník na rozcestí, 
který našel cestu dál, 
když se v marném zdání štěstí 
o svou duši chvěl a bál.

Vánoce, vy světlo z nebe,
jste nám žití oporou. 
Kde se hroutí víra v sebe, 
tam záříte zvěstí svou.

Zvěstí, že Bůh k nám se sklání, 
odpouští a k sobě zve. 
V jeho lásce, slitování, 
naděje jsou mé i tvé.

Stráž, jež v noci u stád bděla, 
nebeskou zář uviděla.

Šla z ní radost, nad niž není, 
narodil se Zaslíbený.

Sotva v tmách zas osaměli, 
pastýři se k činu měli.

Do jednoho, tak jak byli, 
k Betlému si pospíšili.

Že tam dbali na znamení, 
přišli k Páně narození.

A že radost nelze schovat, 
všem šli o tom vypravovat.

Anděl Páně ( L 2,9)

Uprostřed noci prudký jas, 
jako když hvězda vychází. 
To Pán Bůh, který provází 
svou láskou lid svůj v každý čas,

posílá jim teď anděla, 
aby to světlo zjevení 
oznámil všemu stvoření. 
Aby celá zem zvěděla,

že Bůh je věrný slibům svým. 
A tak tím slovem laskavým 
probouzí nás, jak pastýře. 
Dle zaslíbení přišel den 
a Spasitel je narozen. 
Vy přijměte ho ve víře.

Dnes se vám narodil Spasitel

Poslyšte, co Bůh zvěstuje, 
když anděla on pošle svého: 
Nebojte se, Bůh miluje 
a radost nese pro každého.

A z úzkostí vás vyvede, 
přemůže zlo, které se vzpírá, 
vás jako, pastýř povede, 
vám nový život otevírá.

To nové je ještě ukryto 
ve chlévě, kde je koryto, 
jež jeslemi jste nazvali. 
To nové je v tvaru dítěte, 
které je spásou ve světě. 
Jen abyste ho poznali!

Pojďme až do Betléma (L 2,15-16)

Přemohli všecky obavy.
Teď mají hlavu, u hlavy:
Co znamená ta Boží zvěst?
Je noc, však v srdci jasno jest!

Tak zrodilo se odhodlání;
pastýři nemají už stání: 
Pojďme, pospěšme k Betlému 
klanět se tomu malému,

jenž zastíní i císaře.
Teď rychle k flétně, k fujaře,
ať zazní píseň veselá,
aby celá zem věděla, 

že nastal nám čas slitování. 
Ten svatý Bůh se k nám tak sklání 
a chce být blízko člověku, 
jak předpověděl od věků.

Sláva na výsostech Bohu (L 2,13-14)

Všichni svatí zaplesali 
i s tím andělem, 
písně plné Boží chvály 
nesou se až sem:

Sláva Bohu na výsosti, 
lidem pokoj na zemi! 
Když svět padá do úzkosti, 
Bůh se sklání nad všemi.

Když Bůh našel zalíbení 
v chudých pastýřích, 
nikdo už mu cizí není, 
překonává hřích.

I nás z temnot do milosti 
vede svými cestami. 
Sláva Bohu na výsosti, 
lidem pokoj na zemi!

Dnes září hvězda nad zemí 

Dnes září hvězda nad zemí 
a anděl zprávu, nese:
Přiblížilo se spasení, 
ať každý raduje se. 
Ať zní píseň díkůvzdání, 
svatý Bůh se k nám již sklání.

V Betlémě místa nemají
pro dítě Boží matky. 
Narodil se nám ve stáji, 
ač se moh' vrátit zpátky.
Lidská bída nemá sílu
zabránit mu v jeho dílu.

A může srdce být jak noc 
a chladné ve své zlobě, 
přec přichází k nám na pomoc 
i v životě i v hrobě. 
Žádná moc mu nezabrání 
vejít k nám a zůstat s námi.

Dnes září hvězda nad zemí 
a anděl zprávu nese:
Přiblížilo se spasení,
ať každý raduje se.
Ať zní píseň díkůvzdání,
svatý Bůh se k nám již sklání.

Co pastýři vyprávěli (L 2,17;20)

Když našli jesle – znamení, 
které jim Boží posel dal, 
jak každý z nich se radoval! 
Teď si je Pán Bůh promění 

ve svědky své. Svěří jim zvěst, 
kterou oznámí ve světě: 
„V podobě toho dítěte 
Bůh lásky navždy s námi jest!"

Tu všichni, kdo to uslyšeli,
nad novinou tou užasli. 
A vy byste to propásli! 
Poroto i vám jsme pověděli, 
že v Kristu vzešla naděje. 
Máte-li radost, dobře je.

F. Kučera
Za vánoční noci

Za vánoční noci svítí 
dětská hvězda nad světem; 
kdo chce vpravdě vesel býti, 
musí se stát dítětem.

Vskutku, kam se oko mihne,
všude samá dětská tvář, 
i v těch starých očích jihne 
blaženého dětství zář.

Je to jenom odlesk malý 
Lásky, kterou tajemně 
andělé nám zvěstovali 
o Vánocích v Betlémě.

O Vánocích hvězda svítí 
do pozemských dnů a cest 
všechněm lidem, kteří cítí, 
že Bůh jejich Otcem jest.

Kdo se k jeho dětem hlásí, 
odlož stesk a smutek svůj, 
u kolébky lidské spásy 
s dětmi se dnes zaraduj!

Proč se ty hvězdičky

Proč se ty hvězdičky dnes tolik třpytí?
Musí tam na nebi něco se díti!

Hvězdičky velebí Boha svým jasem, 
andělé zpívají radostným hlasem:

Bůh Syna svého již z lásky vám dává, 
plesejte na zemi, buď Bohu sláva. 

V městečku malém Betlémě

V městečku malém Betlémě 
děťátko dřímá na seně.

Chudé se zdá, však poznáte, 
že je to dítě bohaté.

Kdo jeho darů okusí, 
zlého se báli nemusí.

Pospěšme všichni k Betlému 
klanět se dítku svatému.

Dítko to, lásky Boží květ, 
přichází spasit celý svět.

L. Rejchrt
Vánoční

V judské zemi, v malé stáji
tenhle div se stal: 
tam, kde zebe, přišel s nebe
jako dítě Král.

Do jeslí ho položila 
matka Marie.
Co se stalo? Nebe vzplálo 
v noční hodině.

Pastýři hlas s nebe slyší;
Vzhůru! Nespěte!
Tam, kde stáli, anděl chválí
slávu dítěte.

Na co staří prorokové 
dávno čekali, 
to dnes v noci Boží mocí 
lidé dostali.

Kriste Králi, i my chceme 
jako andělé
zpívat tobě v každé době 
písně veselé.

Kristova jména

Prorok jej nazýval Předivným, 
Rádcem a Knížetem míru. 
Předivně pomáhal nemocným, 
radu dal, pokoj a víru.

Žalmista Pastýře vyhlížel, 
zpíval o velikém Králi. 
Ztracené ovce Pán hledat šel; 
vládcové - ti se ho báli.

Sám sebe ke Chlebu přirovnal, 
k Cestě do věčného města. 
Tělo své jako chléb jísti dal, 
krví je značena cesta.

Všechna ta jména tak ráda mám, 
nejvíc však prostičké Ježíš. 
V něm přišel za námi Pán Bůh sám, 
zvítězíš, když v něho věříš.

Malé děti všude světí
milé Vánoce.
Velcí, malí v blízku, v dáli
pějí ze srdce:
Narodil se Kristus Pán,
budiž od nás uvítán.

Kdo jsou mudrci

Kdo byli moudří muži před časy? 
Ne Herodes, co chvěl se o svůj trůn, 
ne farizeus, střežící svůj dům, 
ne kněží, zákoníci věhlasní, 
ne obchodníci, chytří bankéři. 
Však mudrci, ušlí a znavení, 
co uviděli Krále znamení 
a vyšli cestou všech, kdo uvěří.

Kdo moudrými jsou dnes, kdy víme vše? 
Ne vědci, kteří chtějí vědět víc, 
ne velký, který vládne malému, 
ne ti, kdo nakupili zlato do výše. 
Však ti, kdo z nesmyslných tlačenic 
jdou stále za Hvězdou, tam k Betlému.

Jako dítě maličké 
přišel k nám Pán Ježíš, 
zaraduj se srdečně, 
kdo to ještě nevíš.

Radostný je tento den 
Páně narození, 
dětem velkým, maličkým 
nese potěšení.

Zde Josef laskavý 
a milá Marie 
přišli do městečka –
Betlém se jmenuje.

Našli i hospodu, 
klepají na dveře. 
Klepají, čekají: 
kdopak jim otevře?

Někdo už otvírá: 
Jděte pryč! křičí pán. 
Nemáme místa už, 
sotva se vyspím sám.

A tak zas dále jdou, 
jinde se chtějí ptát. 
Nikde je nevzali, 
ve chlévě budou spát.

Tam v chlévě na seně 
začaly Vánoce. 
Kristus se narodil, 
zpívej mu ze srdce!